Kampen+for+Norge

Den kulturelle nasjonsbyggingen på 1880-tallet

Bakgrunnsinformasjon

Etterhvert som Norge ble selvstendig og fikk sin egen grunnlov, ble folk mer opplyste om nasjonsbygging, de ble mer nasjonalistiske. De ønsket å endre kulturen fra å være påvirket av dansk kultur, til å bli påvirket av den norske natur og demokrati.

Noe av det første som skjedde som tegn på nasjonsbygging, av Norge, var at folk ble veldig interessert i å endre skriftsp råket. Det var flere aktører inne i bildet Johan Sebastian Welhaven og Henrik Wergeland, kjempet om å beholde det danske skriftspråket slik det var, eller å endre det slik at det fikk norske ord og bøyninger. Slik som å bytte ut vannfall med foss. Ivar Aasen var en annen person, han ønsket å bytte ut hele det norske skriftspråket, slik at det ble mer påvirket av dialektene rundt omkring i landet. Resultatet ble da nynorsk.

Etterhvert så spredde nasjonalbyggingen seg videre, inn i perioden vi i dag kaller nasjonalromantikken. Det ble stor fokus på folkediktning og eventyr, Asbjørnsen og Moe. Musikken ble påvirket av naturen og en viktig person her var for eksempel Ole Bull. Kunsten var også svært viktig, et typisk eksempel på nasjonalromantikken i Norge er «Brudeferden i Hardanger», bildet er et sterkt symbol på hvordan det var vanlig å fremstille Norge på denne tiden. Bildet ble malt av Adolph Tideman og Hans Gude, i 1848.

Det var ikke bare fordeler ved nasjonsbygging av Norge, en gruppe mennesker som ble hardt rammet av den var samene. Samene ble tvunget til å gå på norskskole, de fikk ikke lov til å ha noen annen form for religion en kristendom. De ble svært dårlig behandlet.

Ut ifra dette kan vi se at Norge ønsket å ta igjen det tapte når det kom til kultur og samfunn. Som et resultat av dette kom etterhvert og den endelige unionsoppløsningen, i 1905.