Da+Norge+ble+norsk!

= = = Den kulturelle nasjonsbyggingen på 1800-tallet = Før 1814 var den norske identiteten og kulturen svekket av innflytelsen fra Danmark. Det norske skriftspråket hadde blitt byttet ut med dansk. Utover på 1800-tallet begynte den kulturelle nasjonsbyggingen av Norge. Da Norge var i union med Danmark var skriftspråket i Norge dansk, men like etter at unionen var over var det snakk om å få et eget norsk skriftspråk. Man endte opp med å fornorske en rekke danske ord, og man endte opp med et dansk-norsk skriftspråk som la grunnlaget for skriveformen bokmål som vi har i dag. Nynorsken ble til ved at Ivar Aasen ville lage et norsk skriftspråk ved å bruke bygdedialektene. Det var da nasjonalromantikken kom til Norge i 1840-årene at mange begynte å få interesse for bygdekulturen og den norske naturen. Skildringene som ble brukt under nasjonalromantikken skulle få fram et finere Norge som overklassen kunne kjenne seg igjen i. Dem norske folkeånden skilte ut nordmennene bland andre nasjoner. Det var flere kunstnere, diktere, eventyrere og historikere som var med på å få den norske identiteten til å reise seg igjen. Asbjørnsen og Moe reiste landet rundt og skrev ned sagn og eventyr for å gjøre det mer kjent i finere kretser. Dhal, Tideman og Gude malte bilder med norske motiver. Gjerne med mye natur med typiske norske trekk og mennesker i bunader. Edvard Grieg lagde musikk som var bygd på norske folketoner og som passet til dikt og sanger. Bjørnstjerne Bjørnson skrev skuespill og dikt, og lagde nasjonalsangen "Ja, vi elsker dette landet" som fremstiller Norges historie. Norge var ikke opptatt av å ta landområder utenfor sine grenser, men var mer opptatt av innlandet. Man skulle helst være et flertall av norske i nasjonen så folk med annen bakgrunn forholdt mange seg skeptiske til. Innvandrere og samer hadde det ikke lett i Norge under nasjonalromantikken. Det ble lagt hindre for at innvandrere skulle kunne bruke sitt eget språk. Det ble vedtatt at all undervisning skulle foregå på norsk for å prøve å svekke det samiske språket. Man ville helst ha en lojalt norsk befolkning i grensetraktene til Russland ettersom Russland var det nabolandet Norge fryktet mest. - Skrevet av Ingrid Svendsen

= = =Kampen for et norsk skriftspråk=

Påvirkningene fra dask kultur var veldig stor under Norges Union med Danmark. Siden skriftspråket i Norge var dansk, var det flere og flere som begynte å fordanske talespråket, særlig de med høyere status. Men flertallet snakket fortsatt forskjellige dialekter. I 1814 ble unionen oppløst og da var det mange som ønsket et norsk skriftspråk.

Henrik Wergeland var en av den, og mente at det danske skriftspråket og det norske talemålet sto for langt unna hverandre og ville for norske skriftspråket over tid. Han mente at et eget språk ville fremme Norge og vår kultur, han ville ha bedre samsvar mellom talemålet og skriftspråket. Peter Andreas Munch hadde et annet syn på saken,han mente at det var best å ta utgangspunkt i dialekter som var mest lik norrøn og lage et nytt skriftspråk ut i fra det. Denne fornorskingen måtte gå raskt slik at det ikke ble med noe i det nye språket.

 Johan Sebastian Welhaven var en av de som ville beholde dansken. De så dansk som et mer verdig språk enn norsk, men de var i klart mindretall.

Dette førte til at Knud Knudsen tok saken i egen hender, og utarbeidet et konkret forslag om å fornorske mange danske ord. Dette ble en salgs dansk-norsk som er grunnlaget for skriftspråket som vi idag kaller bokmål. Ivar Aasen ville også lage et norsk skriftspråk, Han dro rundt om i landet å smalet forskjellige dialekter. Det er dette skriftspråket vi i dag kaller nynorsk.

 Utover på 1800 tok flere og flere i bruk de to nye skriftspråkene. Stortinget vedtok i 1885 at de to versjonen skulle være likestilt. Nå får tiden kommer det flere engelske ord inn i språket vårt, vi bruker ord som weekend, caps, CD og harddisk som om de skulle være norske. Media har en veldig stor rolle i utvanningen av det norske språket. Det er ikke slik at alle i Norge bare ser på NRK lengre, vi har tilgang til en hel haug med utanlandske TV kanaler, som gjør at vi ser mer på engelske programer og filmer. Også reklamene er på engelsk, selv på de norske TV kanalene. Det dukker også opp engelske ord i norske aviser. Om en ser litt nøye etter, legger en merke til at de bruker en del engelske ord. Inte-rnett har også veldig stor påvirkningskraft når det gjelder dette.

- Skrevet av Malin Wallace